Oversatt av Team NB Sub
Mitt navn er Henry Morgan. Historien min er lang.
Noe skjedde for to århundrer siden.
Jeg ble forandret.
Livet mitt er som ditt... Unntatt med en liten forskjell...
Det slutter aldri!
Over årene kan man si at jeg ble en student i død.
Jeg må finne nøkkelen til å heve forbannelsen min.
Så nå jobber jeg hos New Yorks rettsmedisinere.
De har den største samlingen av parterte lik i verden.
Hvis døden har din interesse så er dette stedet å være.
Carlyle Fondene er forpliktet til å støtte institusjoner med verdifellesskap.
Er du ikke enig, mor?
Med deg, Conrad? Jeg tror ikke det er mulig.
Selvfølgelig.
Vil noen bli spart for bitterheten din i kveld?
Faren din. Heldigvis for han er han død.
Mr Borgermester, jeg trodde ikke dere kommunister bekymret dere om formue.
Synspunktene dine er pedantiske, uoriginale og mangler innforstått klarhet.
Heldigvis er du en kritiker og helt ubetydelig.
Hvis det bare var hennes begravelse.
Lance! Jeg sa du skulle vente.
-Mrs Carlyle, jeg håper du er frisk. -Jeg er 91. Jeg er aldri frisk.
Jeg ville si at du så 91 år ung ut.
Forklar for meg igjen, direktør Chambers, hvorfor renoveringen av galleriet er uferdig.
Galleriet er min topprioritet.
Skuff meg igjen, og du blir kurator for fingermalende barnehagebarn.
Gloria Carlyle var alltid her til å støtte museet med hennes generøsitet.
Hennes visjon for denne institusjonen har ført oss gjennom dårlige tider.
Gloria har to store lidenskaper... Hennes familie og kunsten.
Det er en stor ære å ha dem begge her hos oss.
I kveld, i det sekstiende året for fondet hennes,-
-feirer vi en kvinne som har rørt så mange med sin godhet.
For Gloria.
Detektiv, borgermesteren vil vite når gjestene kan gå.
-Har borgermesterens kontor ringt? -Nei, han er her!
Fint. Sjekk navnene mot gjestelisten-
-og få dem ut herfra. -Forstått.
Blått blod blør akkurat som resten av oss. Er du klar for en høyt profilert sak?
-De gode nyhetene først. -Jeg er gått tom.
Denne delen av museet er under ombygging så det er ingen overvåkning.
Vaktene var ved utgangene så der er ingenting å hente.
Og en hel flokk av de arrogante kom hit inn etter at de fant henne.
Etterforskerne sier at de kontaminerte området.
-Hva er de dårlige nyhetene? -Å ja.
Rettsmedisineren din er ikke kommet.
-Hvor er Henry? -Han kunne ikke komme.
Vet han hvor viktig det er?
Det er Gloria Carlyle. Bygninger, parker og broer er oppkalt etter henne.
Borgermesteren er her. Han forventer våre beste folk å saken.
Det virket som noe personlig. Men man kan aldri vite når det gjelder han.
Men jeg gleder meg til å være den ansvarlig på stedet her.
Vil du... Vil du høre min foreløpige rapport?
Fint. Fyr løs.
Til å begynne med... Hun er død!
Da Gloria Carlyle døde forsvant 91 års minner på et øyeblikk.
Folk, steder, elskede og fiender over en kam.
Alle borte, tapt for alltid. Selv et fjernt minne om meg.
Vi kan bare gjette på hva hennes siste tanker var.
Frykt, sinne... Vi får aldri vite det.
Alt er glemt i døden.
Jeg kan selvfølgelig ikke glemme,-
-særlig ikke Gloria og min skyldfølelse overfor henne.
Oversatt av Team NB Sub.
Brukket bekken, brukket lårbein... knokkelstumpene har flerret vevet.
Skadene på ryggvirvlene er uttalte.
20 - 30 merker på alle sidene,-
-og forsvarsmerker på hendene og underarmene.
Det er bare min foreløpige rapport. Hva synes du?
Hei, detektiv.
Jeg lar de voksne snakke.
-Hvorfor kom du ikke dit bort? -Jeg drar aldri på dèt museumet.
Henry, hva snakker du om? Aner du ikke hvem hun var?
Gloria Carlyle, den siste levende arvingen til John Arthur Carlyle-
-som grunnla New York Steel i 1901.
Familiens formue og makt var legendariske. Mange hevder å ha bygget New York.
Carlyle familien gjorde arbeidet.
Det er Gloria. Gloria Carlyle.
Kjente du henne?
Nei, men jeg vil finne ut av hva som skjedde.
Jeg starter obduksjonen nå. En ting er sikkert...
Dette var ikke en naturlig død.
-Hei. -Hei selv.
Sprøtt med alle journalistene der ute, ikke sant.
De er sikkert bare her for Carlyle-saken.
Jeg var... ansvarlig rettsmedisiner på gjerningsstedet.
Så du tror det var mord?
Vi har akkurat gjennomført den innledende obduksjonen, og det var vanskelig.
Vi venter fortsatt på at toksiologirapporten skal komme tilbake, men ja, det tyder på det.
Så... Så hva...
Vil du ha noe? Brus? Jeg spanderer.
Nei takk.
Du må ta den... Gå og ta den.
Jeg har retsmedisinerens uttalelse. Han sier at det er drap.
God morgen.
-Du ser forferdelig ut. -Takk for det.
Selv en udødelig trenger seks timer.
I dag blir nok ikke mye bedre. En løytnant Reese ringte.
Jeg tenkte på om du hadde sett dette?
-Hva har du bruk for? -Kaffe. Mye kaffe.
De sier at denne Gloria Carlyle var en virkelig heks.
Det mest hatede blå blodet i byen.
Det har hun ikke alltid vært.
Vil du snakke om det?
Et Louis XIV skrivebord i midten. Bestefar må ha kjøp det.
Kan du forestille deg en sånn eiendom komme på markedet?
Jeg vil vedde på at Berkowitz-brødrene vil prøve å komme dit først.
-Ray og Arty Berkowitz, fiendene dine? -Ja.
-De har en unik butikk, men ville slått mora si ihjel for et god antikk handel.
Jeg er sikker på at du takler dem.
-Jeg må dra til stasjonen. -Hør.
Hvis du hører om Carlyle eiendomssalget, kunne du informert meg da?
Abraham, jeg er en rettsmedisiner, en offentlig ansatt.
Greit. Jeg har andre kilder.
Familien min har vært en del av denne byens hjerteblod i over 150 år,-
-og dette er første gang noe som dette har skjedd.
-Jeg er veldig lei for det. -Det er ikke i orden.
Jeg fikk også vite at denne obduksjonen ville bli holdt hemmelig.
Jeg går ut fra at du ikke var den som snakket med pressen. Hva skjedde?
-Jeg er ikke sikker. -Det er ikke noe å gjøre nå.
Det er på side 6!
-Jeg må snakke med deg. -Du var kildens opphavsmann.
Greit...
-Var hun vakker? -Veldig.
Jeg har det forferdelig, greit? Jeg snakker med kriminalkommisæren.
Jeg har skrevet oppsigelsen min.
Gå tilbake til laboratoriet. Ikke si noe. Jeg var kildens opphavsmann. Forstår du?
Greit. Takk. Du vet... Jeg har vært oppe hele natten. Hun dukket bare opp.
Stopp.
Gå. Ikke forsøk å lage flere overskrifter i dag.
Forstått.
Hva gjør du med det?
Henry. Jo. Vennligst sitt ned.
Kriminalkommisær, jeg er redd for at jeg må be om unnskyldning.
Mr Carlyle, på vegne av New York by og overrettsmedisinerens kontor,-
-gir jeg denne unnskyldningen. Det vil aldri skje igjen.
Jeg vil fortsatt ha ham tatt av saken.
Men jeg har bedt om unnskyldning. Jeg har bedt om unnskyldning som en gentleman.
Min mor fortjener det beste, og det er ikke du.
Mr Carlyle, ingen forstår bedre det spesifikke -
-i denne saken eller viktigheten av Carlyle navnet.
Med all respekt. Han er den beste.
Må advokatene mine kontakte borgermesteren igjen, to ganger på en dag?
Kriminalkommisær, la meg...
Henry, unnskyld, men jeg trekker deg fra saken. Doktor Vaugn tar over herfra.
Hanson. Sjekk sikkerhetsopptakene museet sendte over.
Talerne fra gallaen skulle være der.
-Vil du ha smør på popcornet? -Ditt valg. Jeg drar til åstedet.
Henry, går det bra?
Jeg har aldri blitt tatt av en sak før.
Det skjer selv for den beste.
Fordi du ikke har et lik, betyr ikke det at du ikke kan etterforske sammen med meg.
Godt. Jeg blir med deg.
Det er bare et problem. Vi drar til museet.
Du har virkelig et problem med det.
Så det eneste spørsmålet er, hvor mye vil du løse dette drapet?
La meg hente skjerfet mitt.
Hva er det? Fortell. Du oppfører deg rart.
-Det er ikke noe. -Kom igjen, Henry.
Hva er problemet ditt? Hvorfor kommer du ikke hit?
-Gamle minner. -Greit. Kan jeg si en ting?
En betjent vet normalt hva som skjer med partneren sin. Vi burde snakke.
Jeg er en rettsmedisiner, Jo. Jeg er ikke offisielt din partner.
Jeg insinuerte ikke et offisielt poeng.
Denne veien!
Herover!
Fort.
-Vi har stengt. -Unnskyld meg?
Det er en privatfest.
Men vi er Vermeers. Dette er doktor Henry Vermeer, og jeg er hans kone,-
-vi har kommet fra London for hans oldefars utstilling.
-Dere står ikke på listen. -Vi har akkurat reist 5600 km.
Rolig nå.
Kan de skynde dem? Jeg glemte paraplyen, og fru Vermeer hater å bli våt.
Fint...
Abigail, vi burde ikke være her. Jeg er sikker på at Vermeer var nederlandsk.
Dette er veldig forhastet.
Du kan ikke planlegge alt, Henry. Noen ganger er forhastet bra. Det er gøy.
Henry? Går det bra?
Offeret ble slått flere ganger med et uidentifisert objekt.
Ingen våpen ble funnet. Blodspruten var irregulær utover gulvet.
Hva synes du
Jeg har oppdaget at alle gjerningssteder er større enn akkurat drapsstedet.
For virkelig å forstå drapet må vi gå sekunder tilbake, minutter til og med timer.
Henry, jeg har ti års erfaring. Spar meg for leksjonene.
Du spurte hva jeg tenkte.
Min feil, fortsett.
Jeg synes vi burde gå tilbake, gå i Glorias sko.
Hennes høye heler, helt nøyaktig. De ser ut som høsten 1961.
-Mener du det? -Jeg vet litt om kvinnesko.
-Hva er det? -Et originalt FBI fingeravtrykkssett.
Rommet er allerede blitt gjennomgått med moderne utstyr.
Jeg leter ikke etter avtrykk. Jeg ser etter gummi.
Glorias skosåler var laget av gummi høstet fra Sharinga trær i Amazonas.
De etterlater et diskre merke, ulikt den syntetiske gummien brukt i sko etter 1973.
Fasinerende.
Hun krøp her.
-Krøp hun? -Ja.
Og merkene leder bort til...
Jeg vet hva som drepte henne.
-Våpenet? -Det var ikke et våpen!
Det var denne marmortrappen.
-Så hun datt, en ulykke? -Hun ble dyttet.
-Hvordan vet du det? -Skadene var dødelige.
Brukket bekken, utallige brudd. Hun kan umulig ha beveget seg.
Men en eller annen fikk henne til det. Gloria krøp vekk, så godt hun kunne.
Hun kravlet 30 meter inn i galleriet, forpint og med smerter.
Hvorfor?
Det var en annen.
-Vakten sa at Gloria var alene. -Han tok feil.
Jeg kjøper ikke den!
-Utmerket, jeg forklarer det igjen. -Nei, hør her.
Vi kan på ingen måte vite om det var andre til stede.
-Ja. -Det var en annen tilstede.
Hva?
Videoovervåkningen fra festen viser en mann som går mot østgalleriet rett etter Gloria.
Han slapp forbi vaktene.
Har vi en identifikasjon?
En Lance Sharp. Gjenkjente han fra bildet hans i avisen.
Ta han inn på stasjonen.
Du må ikke fryde deg, Henry.
Lance. Du har greid deg bra.
En mann fra Queens scorer en Upper East Side prinsesse.
Hva tenker du, Jo? En del av meg tenker godt gjort.
Den andre delen av meg vil knuse ansiktet ditt.
Før vi kommer til det, hvorfor drepte du Gloria Carlyle?
Det har jeg sagt at jeg ikke gjorde. Jeg kunne ikke.
Vi kan se på videoen at du fulgte etter Gloria fra festen.
Og da du kom tilbake så du rystet ut, hvilket er fullt forståelig.
For du hadde akkurat drept en 90-årig kvinne.
Hva gjør du her?
Assisterer med saken. Tilbyr en meta-analyse.
-Jeg kan hjelpe deg, løytnant. -Jo sier det.
-Kan jeg bli her? -Kan jeg tillate det når du ikke er her?
Unnskyld, ber du meg om å gå... eller?
For guds skyld, Henry! Se nå bare på.
Hvorfor skulle jeg drepe henne, jeg er forelsket i barnebarnet hennes?
Jeg skal gifte meg med Sofia.
Du er sett følge etter offeret til gjerningsstedet.
Conrad ga meg ikke sin velsignelse, så jeg besluttet å spørre Gloria.
Bygget opp motet til det hele kvelden.
Da hun forlot festen så jeg mitt snitt til å spørre.
La meg gjette hva som så skjedde. Hun sa nei.
Du dyttet henne ned trappen, og stjal dette.
En 6-karats blå diamant til $3 millioner som vi fant på loftet ditt.
Gloria ga meg den til forlovelsen.
-Hun ga deg en ring til 3 millioner? -Jeg vet at det høres sinnsykt ut.
Hun ga meg ringen og mumlet noe med å følge hjertet sitt.
Hun har aldri sagt noe slikt før.
Kan jeg låne telefonen din?
Det var det siste jeg så til henne. Jeg sverger!
Dette er den villeste historien jeg noen gang har hørt.
Løytnant... Henry, hva er det du gjør?
Nei... Dette er faktisk ikke bedre enn bare å bryte seg inn
Vent.
Hvorfor mumlet Gloria?
Vet ikke, hun oppførte seg merkelig og hadde uklart språk.
-Hvordan kjentes huden hennes ut? -Kald!
-Svettet hun? Lente hun seg over stokken sin? -Ja.
Er du ferdig? Bra. Farvel.
Hun sa også noe om en brent lukt, akkurat som toast.
Hva er det?
-Det er ikke sikkert at hun ble dyttet. -Hva sier du, tok du feil?
Nei, vi må gå enda lengre tilbake.
Jeg vil ikke ha en forelesning, men hva betyr det?
Den brendte lukten var en hallusinasjon.
Et symptom på et slagtilfelle i tinninglappen.
Noe nervemedisiner en sjelden gang kan frembringe, blant annet i mot Parkinson
Men jeg fant ingen tegn på det i obduksjonen min, hjernen hennes var normal.
-Hva vil du gjøre? -Jeg trenger en biopsi av leveren.
Så vi kan fortelle hva som forgiftet henne.
Det er ikke ditt lik. Bare den ansvarlige rettsmedisineren kan.
Jeg kjenner en som kan gjøre det for meg.
Henry, jeg er så lei for at jeg fikk deg sparket av saken.
-Jeg trenger en leverbiopsi fra Gloria. -Hun er ikke her... Liket er borte.
-Doktor Vaughn friga henne til kapellet. -Hva?
Vent, hva skjer?
En uskyldig mann holder på å bli arrestert for mord.
Jeg skal gjøre alt for å ordne dette, bare si meg hva jeg skal gjøre.
Det er ikke noe du kan gjøre.
Jeg kan ikke hjelpe deg, Martinez. Lance drepte henne ikke.
Sofia, du hjelper Lance best ved å snakke med meg.
-Hva vil du vite? -Din bestemors medisin.
Hvis vi visste hva hun fikk, kunne vi finne ut hva som drepte henne.
-Jeg vet ikke noe om det. -Kanskje faren din gjør det?
-Tror du han vil hjelpe oss? -Nei!
-Ikke hvis det kan hjelpe Lance. -Det forstår jeg ikke?
Noen dreper bestemoren din. Vil du ikke vite hvem det var?
Han bryr seg ikke, han elsket henne ikke, du forstår ikke familien min.
Vi er ikke normale. I stedet for å leve våre egne liv -
-lærte vi å skade hverandre for gøy.
Bestemoren min var en følelsesløs kvinne, ihvertfall så lenge jeg kjente henne.
Utrolig å være alene med dem, akkurat som en kunstner.
Hun er veldig vakker.
Ja... Det er hun.
Jeg så dere komme, deilig å se forelskede mennesker.
Det forvirrer meg dog at dere ikke har ringer?
Hvorfor har du ikke fridd til henne?
-Unnskyld, hvem er De? -Mitt spørsmål først.
Champagne?
Drikk aldri og mist ikke hodet. Hvorfor?
-Jeg tror ikke at jeg er den rette. -Ingenting i livet er sikkert, særlig dette.
-Det er en lang historie. -Er man forelsket-
-så føler man at man har allverdens tid. Men tro meg, det har man ikke.
Hvis man får en sjanse for kjærlighet så bør man gripe den, Mr Vermeer.
Det er Gloria... Gloria Carlyle.
Du kommer uinvitert til festen min.
Gjett hva jeg lærte om Gloria. Gloria truet med å fjerne Conrad fra testamentet.
-Det er et motiv. -Det er mer.
Advokatene hans gikk etter bobestyreren. De vred til seg kontrollen-
-på alt i byhuset hennes. Han selger det nå.
-Nå? Vi burde gå dit. -Det er kun for inviterte.
Kan jeg låne telefonen din?
Abe. Det er meg. Carlyle eiendommen er til salgs i dag.
-Tror du at du kan rekke det? -Jeg er allerede her.
-Er du der? -Sa jo at jeg hadde mine kilder.
Fantastisk. Jeg trenger at du gjør meg en tjeneste.
Kan du komme deg inn på Gloria Carlyles baderom?
Henry, hva handler dette om?
Gjennom årene har jeg bygget opp et respektabelt navn, ikke som Berkowitz.
Det hørte vi.
Bra.
Abe, du er den eneste som kan hjelpe.
Henry, hva trenger du?
Du må ta et bilde av all medisinen til Gloria i skapet.
Bær over med meg, dette er teknisk.
Jeg trenger deg til å ta et bilde på smarttelefonen din og sende det til Jo's PC.
Henry, jeg vet det.
Det er fint. Baderommet.
Du er klar over at jeg fant ut av det, ikke sant?
Jeg kjenner hemmeligheten din, Henry. Hele saken med det museumet.
Du er en sånn modern-art fyr.
Stol på meg, jeg er klassisk.
Nå er jeg forvirret. Vil du la meg fortsette å gjette?
Det minner meg om en.
Hvem?
Kom igjen, Henry. Jeg er politi. Jeg får lokket navnet ut av deg.
Tro meg, jeg har tiden på min side.
Du vil finne ut at det normalt ikke er tilfellet, Jo.
Vi har bildene fra Abe.
Nei...
For hjertet. For lungene. Blodtrykket.
-Det er ikke her. -Hva er ikke her.
Giften. Ingen av disse vil kunne gi et slagtilfelle i tinningen.
Hva gjør vi nå?
Vi har ingen mistenkt, ingen gift. Vi er ingen steder. Advokatene tar over.
Først sladrer rettsmedisineren til pressen, og nå setter du hælene imot.
Du har din mistenkte Anklag han!
Familien min har lidd nok.
Han har epilepsi.
Hva? H-Henry, vent...
Mr. Carlyle.
Hva gjør han her? Jeg trodde han var fjernet fra saken.
Hva tar du mot epilepsien din? Er det phenytonin?
-Eller et annet antiepileptika? -Det trenger jeg ikke å svare på.
-Hva er dette? -Dr. Morgan, ikke nå.
Okay, H-Henry, la oss gå.
Det er viktig. Saken avhenger av det. Tar du phenytoin?
Det gjør millioner av mennesker. Hvorfor spør du om det?
Det er det stoffet som drepte moren din.
Gjør vi virkelig det? Forhører Conrad Carlyle? Han er en av de mektigste i byen.
Testamentet gir han motivasjon. Resepten muligheten. Vi må snakke med han.
-Hva vil du gjøre, sjef? -Ta han inn.
Mr. Carlyle, hvordan vil du karakterisere ditt forhold til moren din?
Splittet.
-Jeg er ikke her. -Nei, det er du ikke.
Truet hun deg med å fjerne deg fra testamentet?
Ofte. Men det lyktes meg alltid å få meg skrevet inn igjen.
Ikke denne gangen.
Var du ikke i testamentet?
Jeg kjenner moren min. Når min mor ville fjerne meg fra testamentet, så var det gjort.
Av alle som gjerne så henne leve videre var jeg den som ville tjene mest på det.
Der glapp motivet.
Jeg hatet moren min. Men jeg drepte ikke henne.
Hun var en ussel, gammel kjærring. Det meste av New York hatet henne.
-Gad vite hvordan hun ble slik? -Hva er det?
Dette lokalet er fylt med Degas, Monet, alle mesterverker.
Og et maleri av en ukjent argentiner.
Ekteparet Vermeer.
Abigail, dette er Gloria. Det er hennes fest.
Jeg tror du har en veldig spesiell her, Abigail.
Jeg tror du har rett. Har du en spesiell en?
Ja... Det har jeg.
Dessverre kunne han ikke være her i kveld.
Mor...!
Far sier at det er på tide å gå. Vi må gå nå.
Vel godnatt. De sier det har sluttet å regne.
Skulle være en vakker kveld. La oss dra avgårde, Conrad.
Med mindre du har noe substansielt er denne samtalen forbi.
Det er ikke helt ille. Vi kjenner giften som drepte Gloria.
Det er da noe. Og Conrads argument er neppe et alibi
Henry, vi har gjetningen din. Det er alt. Det er ingen test for gift.
Vi skal bevise at stoffet var i systemet, hva det enn var, og når hun ble forgiftet.
Og vi har ikke liket hennes.
-Lucas. -Ja?
Hva gjorde du?
Før jeg sier det vil jeg sikre meg at du ikke blir gal.
-Hva skjer? -Lucas tok en lang middagspause.
Lucas tar aldri en pause på over en halv time, bare tiden til å nyte en tegneserie.
Det er en tegnet novelle.
Han har metrokortet sitt om halsen, det henger normalt-
-på lampen ved skrivebordet inntil han går klokken åtte.
Hvor gikk du, Lucas?
Jeg dro til begravelsesagenten og gjorde en biopsi på Glorias lever.
Vent, hva? Hvordan?
Jeg sa at Dr. Vaughn etterlot gifteringen sin inne i kroppen,-
-og at jeg skulle... hente den.
Et øyeblikk... Du gikk bort til begravelsesagenten...
Gjorde en undersøkelse på en person som skulle begraves i lunsjpausen din?
Det var min feil, ikke sant? Jeg prøver å rette opp på det.
Du er søt når du er sur.
-Lucas? -Ja?
Det er det beste du noensinne har gjort.
Det er det første komplementet du har gitt.
Ikke nå. Vi har arbeid som venter.
Ja, OK.
Bare så vi har det på det rene, så hørte jeg ikke noe av dette.
Forstått.
Jeg hadde rett. Det var phenytoin... Tre ganger den normale dosen.
Men hun ble ikke forgiftet på festen.
Basert på skaden på leveren hennes ble det inntatt tre timer før.
Hvem var sammen med Gloria før hun gikk? Det er morderen.
Conrad var ikke der. Ikke Lance eller Sofia heller. Bare sykepleieren, Marta.
Jo, de har lest opp testamentet. Sykepleieren fikk alt.
Marta, jeg heter Hanson. Vet du hvorfor du er her?
Det handler om pengene.
Vet du hva som skjer dersom hun erklæres skyldig i drap?
Familiens advokater tilbakekaller testamentet og pengene går tilbake til dem.
Marta, Gloria Carlyle ble forgiftet med phenytonin.
Du tok deg av medisinen hennes, gjorde du ikke?
Ja, men jeg ville aldri skade henne. Jeg var sykepleieren hennes i 20 år.
-Hvordan behandlet hun deg? -Dårlig i begynnelsen.
Hun var gammel og sur, men noen måtte ta seg av henne.
Ingen andre ville.
Marta, led meg gjennom natten da Gloria døde. Skritt for skritt.
Den var som alle andre. Middagen ble servert kl 17.
Jeg hjalp henne på med klærne. Hun frøs, så jeg tente opp i peisen.
En peis?
-Mens hun tok på klærne... -Solen var fremdeles oppe...
Det var varmt. Ild ville ha vært uutholdelig.
Noe passer ikke. Vi må dit.
Conrad lar oss ikke komme inn. Det er ikke hans lengre.
-Pass på kassene. -Forstått Mr Berkowitz.
Unnskyld meg. Hvem er dere?
Detektiv Martinez, politiet. Hvor er Gloria Carlyles soverom?
Ovenpå, forbi suiten.
Perfekt.
Dere må ikke røre noe.
Marta sa at Gloria frøs. Hun ville ha tent opp i peisen.
Gamle mennesker fryser, henry.
Jeg tror det var en annen grunn.
Gjør folk det? Brenner de brev? Det ser jeg bare i gamle filmer.
Det var ikke bare en gammel film for Gloria.
Dette rommet er fylt med Degas, Monet, alle mesterverker.
Og et maleri av en ukjent argentiner.
Arty!
Pokker. Settet er ikke komplett.
Det er bare 23 champagne glass. Vi mangler ett.
Listen ble sjekket for en uke siden. Se selv. Komplett sett.
Hvis du aldri drikker blir du aldri full.
Hun drakk aldri.
Det er gamle glass, hennes personlige sett.
-Ble de gjemt her? -Ja, du kjenner til glass.
Hvis du har en sak vedrørende antikviteter, så ring meg.
Vi er ikke redde for lik. Vi bare går over dem.
Hva tenker du på?
Hun drakk aldri, det mangler et glass. Martas historie gir ikke mening.
Greit, Ray. Jeg sjekker tallerknene.
Middag.
Jo, jeg vet det er irriterende, men kan jeg låne telefonen din?
Marta, jeg bryr meg ikke om hvor du er fra, og hvilke problemer du har hjemme.
Spørsmålene mine blir bare verre.
Hva så? Nei, jeg er ikke. Henry, jeg...
Hva spiste Gloria til middag?
-And. -And.
En tradisjonell rett?
-Ja. -Ja, tradisjonell.
Du må ikke ringe igjen, Henry.
Det skjedde ikke her. Hun fikk giften senere.
-Hva med leverprøven? -Anderetten er ekstrem salt.
Natrium i kroppen hennes ville ha fremskyndet giftens virkning.
Tidspunktet var feil med 30 minutter, kanskje en time.
Så hun ble drept før gallaen? La oss sjekke bilen.
-La oss gå. -Unnskyld meg.
-Hva gjør dere her? -Jobben vår. Stiller spørsmål.
Dette hjemmet tilhører Carlyle fondet. Dere skal begge to ut.
Hvorfor? Hvorfor vil du ikke at vi skal finne morderen til din mor?
Dere har Marta. Anklag henne.
Når jeg er ferdig med dere vil dere arbeide på bussstasjonen.
Jeg vil anbefale deg at du klager til min overordnede.
Det vil jeg gjøre.
Løytnant Reece, det er Conrad Carlyle. Jeg ringer angående to av dine menn.
-1965 Rolls Royce Phantom V. -Alle skulle ha en slik en.
Skotsk lær. Ahorn. En diskre bar.
Mordvåpenet inkludert. Det var her det skjedde.
Hvem var i bilen sammen med Gloria.
Conrad, Sofia, Marta... En av dem drepte henne.
Jo, du må ikke ringe til noen. jeg vet hvem som gjorde det.
Løytnant Reece, jeg vil ha en forklaring.
-Det er derfor vi er her. -Hvem drepte moren min?
Gloria gjorde det.
Var det selvmord?
Obduksjonen min avslørte en kvinne med få måneder igjen.
Gloria visste det og planla døden sin ned til den minste detalj.
Da hun tok den dødelige medisinen sin, og hvor lenge hun hadde igjen etterpå.
Hun valgte gallakvelden, da det feiret yndlingsstedet hennes.
Og hennes sjanse fr å fortelle alle nøyaktig hva hun følte for dem.
Festen var hennes selvmordsbrev.
Hun forlot festen, vel vitende om at hun bare hadde kort tid igjen.
Men Lance stoppet henne og medisinen virket for raskt nå.
Da hun nådde trappene, falt hun.
Og her begikk jeg en feil.
Jeg kunne ikke forestille meg henne trekke seg selv 30 meter-
-med smerter bare få kan forestille seg. Jeg trodde bare frykt kunne dette.
Henry, du underviser. Hvorfor gjorde hun det?
Fordi det var en annen grunn.
Det var et brev i kaminen, brent den kvelden hun døde, underskrevet F.C.
Dette rommet er fylt med Degas, Monet, alle er mesterverk.
Hva hører ikke til her inne?
Dette!
Et maleri av en ukjent kunstner.
I 1950 årene var Fernando Costa en fremadstormende kunstner.
Lovende, men på ingen måte verdig til dette museumet.
Kun én kunne få det til å skje. Gloria Carlyle.
Og hun var forelsket i ham.
Har du en utkåret?
Ja, jeg har det, men han kunne dessverre ikke komme i kveld.
Denne teorien bygger på kjærlighet. Vi er også overbevist, ikke sant?
Mr Carlyle?
Min far fortalte engang hvordan hun var blitt forelsket i en kunstner.
Han fortalte hvordan han fant ut av det.
Og truet med å ruinere denne unge maleren.
Og mor trakk seg, og ble hos far.
Far var stolt av å ha vunnet henne tilbake.
Han sa at det bare var en flørt hun ville glemme. Han tok feil.
Hun tilga ham aldri.
Og jeg tilga aldri henne.
Hun donerte millioner av dollar for at han kunne ha maleriet sitt på utstilling.
-Og en dag, dø foran det. -Jeg håper hun fikk se det.
-Godt jobbet. -Takk.
Jeg vet det er vanskelig å komme tilbake til et sted med gamle minner.
Gjør du?
Mannen min og jeg hadde dette lille stedet i Chinatown, den beste "dim sum" i byen.
Etter at han døde, dro jeg tilbake en eneste gang.
Gode minner gjør mest vondt.
Navnet hennes var Abigail.
Sånn! Vi snakker og lærer hverandre å kjenne.
Godt, nå har jeg et seriøst spørsmål.
Yankees eller Mets?
Jeg ser mest på cricket.
La oss kjøre, partner.
Så sykepleieren fikk alt? Utrolig!
Nei, ikke helt.
De fleste pengene gikk til museet og forskjellige veldedighetsformål.
Marta ble etterlatt med ikke ubetydelige $22 millioner.
For en omveltning. Familien?
Ingen vil sulte. Møbler og ringen vil gjøre dem velstående de neste årene.
Gloria så formuen som en forbannelse. Det som holdt henne fra kjærligheten.
-Ødela livet hennes. -En trist historie.
Det vet jeg ikke. Hun tilbrakte de siste minuttene med den hun elsket.
En trist historie med en fin slutt.
Går utfra at jeg vil forstå det når jeg blir eldre.
Jeg tror jeg går meg en tur.
Sjakkmatt, for øvrig.
Godt gjort.
Ta jakken, jeg vil ikke se deg dø.
Vent litt. Hvor har du det fra?
Si sannheten, snakker du med en eller flere av Berkowitz-brødrene?
For det forbyr jeg.
Det var bedre.
For de døde er alt glemt,-
-men alt er ikke tapt, for de er husket. Av oss.
Noen synes vi godt om, andre ikke.
Noen huskes av mange-
-og noen... bare av få.
Lov meg at vi aldri blir som Gloria og mannen hennes.
-At vi alltid vil elske hverandre. -Aldri som dem, naturligvis
Min henry. En dag er jeg borte, og du er her fremdeles.
Abigail... Dette er kanskje forhastet...
Jeg vet ikke hva fremtiden byr, men så lenge jeg er i live,-
-vil jeg alltid elske deg. For alltid.
Vil du gifte deg med meg?
Oversatt av Team NB Sub.
Takk til NG Serier -www.NXTGN.org-